Все още се питам дали съм постъпил правилно
когато взех решение и напуснах този плаващ град.
И нямам предвид решението си относно работата,
факт е, че такъв приятел, истински приятел
може и да не срещнеш никога повече.
Ако точно в този момент решиш да зарежеш морския живот
ако искаш да почувстваш нещо по-стабилно под краката си
и ако тогава вече и не чуваш божествената музика около теб.
Но, както той обичаше да казва:
Нищо не е загубено докато имаш хубава история за разказване
и сродна душа, с която да я споделиш.
Проблемът е,
че никой не вярва на нито дума от моята история.
И това винаги е било така.
Някой може да погледне и ще я види.
Това е трудно за разбиране.
Може и да има повече от хиляди пасажери на кораба,
богаташи на екскурзия, имигранти, някои по странни хора и дори всеки от нас.
Но винаги ще се намери някой,
някой самотник, който ще я види пръв.
Може той просто да си стои на палубата, да похапва или да си се разхожда,
може просто да си оправя панталоните.
Той ще я погледне за секунда. Един бърз поглед към морето и ще я види.
И тогава ще се изправи, сочейки към мястото, сърцето му ще заподскача
И всеки път, всеки път, заклевам се
той ще се обръща към нас, към кораба, към всички и ще вика с цяло гърло
Америка!
Легендата за Хиляда и Деветстотин
Ню Йорк
Човекът, който види Америка пръв.
На всеки кораб има по един такъв човек,
и не си мислете, че това става случайно,
или е плод на някаква оптическа измама. Това е съдбата!
Има хора, които винаги
са стъпили здраво и уверено на земята.
И когато те са били деца и ти си можел да се вгледаш в очите им
и ако си погледнал достатъчно внимателно ти ще можеш да я видиш -
Америка
И аз съм виждал няколко Америки.
От шест години съм на този кораб, по пет плавания годишно -
Европа, Америка и обратно, непрекъснато само в океана стоя.
И когато стъпиш на твърда земя
като пикаеш дори не можеш да уцелиш точно тоалетната.
Трудно беше. Пикаенето, имам предвид.
Но ти продължаваш да се клатиш като идиот.
Човек може и да слезе от кораба, но не може да избяга от океана.
Точно затваряме.
Какво мога да направя за Вас?
Когато се качих на борда на кораба бях само на 24 години
и единственото нещо, в което намирах смисъл
бе да свиря на тромпет.
Продавам го.
Марка "Conn".
Не е зле.
Най-добрия духов инструмент, който може да си позволите.
6 паунда и 10 шилинга. Това е последната ми оферта.
Този инструмент е целия ми живот, господине.
Дори и да бях никой
инструмента щеше да струва повече от 20 скапани долара.
Така стоят нещата, предполагам че може и да струва колкото половината корона.
Затвори вратата като излизаш, моля те.
Добре, човече.
Печелиш.
Току-що си купи част от музикалната история.
И сега ако искаш ме послушай -
излез, отиди и се нахрани прилично.
Поне ми позволете да посвиря на него за последен път само.
Младежо, нямам никакво свободно време за губене.
Добре.
Но побързай!
Затварям вече.
Благодаря.
"Two peas in a pod" (Две грахчета в шушулка) нали?
Това бе музиката, която току-що изсвири.
Моля?
Няма си име.
Само избрани хора са имали привилегията да я чуят.
Този стил. Чудех се още от сутринта, но ...
Не мога да позная кой е този невероятен пианист.
Мисля, че никога не сте чували за него.
Кой е той?
Ако Ви кажа, че този пианист никога не е съществувал
няма да Ви излъжа.
Не обичам тайните.
Хайде, човече, кой, по дяволите, свири това?
Това е моята тайна.
Беше първата година на този ужасен век
както бе определен от някакъв чернокож въглищар от "Вирджиния".
Гадни, богати копелета. Няма какво да си загубят
освен цигарените си задници и мръсните си кърпички.
Не могат да си загубят часовника
дори и или дори гадно копче за ръкавели.
За какво говоря ли? Дори и шибан фалшив пръстен.
Виж.
Цяла цигара.
Сигурно е била на някой бедняк и е изпаднала по време на партито.
Виж тази гадост.
Гаден копелдак!
Проклет богаташ! Не забравят нищо, освен когато те ти дължат пари.
Какво, по дяволите, правиш тук?
"Т.Д. Лемънс"
Как си Лемън?
Гаден имигрант.
Ти го каза. Така правят имигрантите.
Ако родят на кораба
после си оставят бебето на борда, за да има кой да го храни.
И, също така, избягват от проблемите, свързани с имиграционните служби.
Това момче какъв според теб ще стане когато порасне?
Още един имигрант.
Не им давай съвети на тези копелета, Лемън.
Хайде, момче, изпий го.
Оставиха го в първа класа, отгоре на пианото.
Надяват се, че някой богаташ ще дойде
и ще сложи сребърната лъжица в устата му.
И какво става с малкия маймуняк всъщност?
Попада на беден въглищар.
Някой те прави на идиот, Дани.
За тях удоволствията, за теб мизерията.
Шибана бедност.
Смърдиш на плъхове
T.D. беше написано на кутията. Някой от вас знае ли какво значи?
О, забравих. Не можете да четете.
Означава - "Благодаря ти, Дани" "Thank you Danny"
Те ми го оставиха и аз смятам да си го запазя.
А всички вие може да вървите по дяволите.
Дани, а как ще кръстиш малкото бебе?
По дяволите, не съм мислил за това.
Като за начало ще го кръстя на себе си -
Дани Боодман
След това ще сложа "Т.Д." по средата
както богаташите си слагат по средата, гот а?
Това звучи тежкарско, не мислите ли?
Всички шибани адвокати имат инициали по средата на името си
Ето, моя адвокат се казваше Джонатан ПТК Уондър
Е, ако сина ми като порасне стане адвокат, кълна се, че ще му счупя главата.
Но засега името на момчето ще си остане Дани Боодман Т.Д. Лемън.
Той да не е син на някой граф, бе Дани
Намери го във вторник. Наречи го Тюсдей (Tuesday - Вторник)
Не си толкова тъп, колкото изглеждаш, момче.
Намерих го през първия месец
от първата година на този ужасяващ век.
Затова ще го кръстя - Хиляда и деветстотин
Хиляда и деветстотин? Но това е число.
Беше число, сега е име.
Дани Боодман Т.Д Лемън Хиляда и деветстотин.
Дани, хлапето ти нещо не е много доволно.
Хайде де. Побързай! Няма страшно, мама е тук.
По дяволите. Как може нещо толкова малко да изсере нещо толкова голямо?
И така малкият Хиляда и деветстотин порасна
в тази огромна като кораб люлка.
Но тъй като Дани се страхуваше, че ще му го отнемат
заради някакви бизнес и счетоводни документи или виза
момчето преживя първите си години
като непрекъснато се криеше във вътрешността на "Вирджиния"
Ок, опитай сега сам.
Сложи си пръста точно под тези букви
за да не могат да избягат.
"Ман"
Чудесно, продължавай
"Го"
Така
"Ма"
Още мъничко
"Ма"
Ей, супер си, четеш страхотно, Лемън.
Хайде сега, свържи всички срички в заедно
все едно ги слагаш в казана. Хайде.
"Ман...го...Мама"
Манго Мама. Само така. Продължавай
"Yank... My ... Chain"
Дани, какво толкова смешно има?
Ами защото това са имена на коне. Това не те ли кара да се смееш?
Много се кефя на имена на коне. Виж това например -
"Happy Hoofers"
Или пък това
"Sassy Lassy"
И това също
"Red Hot Mama"
Какво е мама, Дани?
Мама?
Мама е кон.
Кон?
Ездитен кон.
В интерес на истината знаеш ли какво мисля? Мама е най-доброто име за кон, нали?
За едно чистокръвно животно. Заложиш ли на Мама винаги ще спечелиш.
"Тано Д'Амато
Царя на лимоните"
Татко, сложи си пръстта и чети
Т.Д не означава "Thanks, Danny" (Благодаря ти, Дани)
Кой е този педал?
Достатъчно четене за днес.
Не е хубаво много да четеш.
Какво още не е хубаво?
Всичко извън "Вирджиния" е лошо.
Всичко.
На брега има акули, който жив ще те изядат.
Пази се от тях, чуваш ли ме?
Дани, какво е сиропиталище?
Ами, сиропиталището е като един голям затвор
където затварят хората, които си нямат деца.
Значи ако аз не бях при теб те щяха да те вкарат в сиропиталище?
Точно така, малки Лемън.
Лека нощ.
Пази се, Дани
Обърнете го. Обърнете го.
Господи. Доктор.
Повикайте доктор. Повикайте доктор.
Дани, старо куче. Кажи нещо.
Нищо ми няма беше като потупване по рамото, момчета.
"Holy Shoot...
и "Times Were Good"
бяха дисквалифицирани..
"Saucy Bossy"
Отне му три дена, за да успее да победи, стари Дани.
Той успя на шестата серия в Чикаго
"Drinkable Water" победи с две дължини "Vegetable Soup"
и с пет "Blue Foudation".
"И така, докато вървях през долини на сенките на смъртта
не ме беше страх от злото защото Ти си с мен
по пътя и Твоя жезъл ме успокоява"
"Благодарим ти, Дани"
В името на Отца и Сина и Светия Дух!
Амин!
Музика
Хиляда и деветстотин беше на осем години тогава.
Той беше пътувал разстоянието между Европа и Америка
около 50 пъти, така си го представям.
Окенът беше неговия дом.
Той не беше стъпвал на твърда земя. Никога
И въпреки, че я беше виждал на пристанищата хиляди пъти
той никога не слезе от кораба.
Проблемът беше,
че доколкото някой го интересуваше, той дори не съществуваше.
Неговото име не беше записано в нито един църковен регистър,
болница, затвор или бейзболен отбор.
Той си нямаше родина, нямаше си дори рожден ден, семейство.
Той беше на осем години, но официално
никога не се беше раждал.
"Забранено влизането"
Капитане. Капитане, събудете се.
Как му е името?
Хиляда и деветстотин.
Не песента, момко.
Хиляда и деветстотин.
Както песента.
Хиляда и деветстотин, това е против правилата.
Майната им на правилата.
Но не разбирам
какво общо има плочата с всичко това?
Тази плоча не би трябвало да съществува.
Единствената съществуваща матрица беше унищожена след като бе направена.
Това е матрицата.
Доста добро изпълнение за запис без репетиции, така ми се струва.
А това как попадна у теб?
Прекарвам голяма част от деня
да оправям повредените инструменти.
Попаднах на тях случайно. Бяха скрити в едно от тези пиана.
А аз ги купих от някакъв изпаднал търговец.
Изпразниха един стар кораб-лечебница в пристанището на Плимут
Ей там е, приятелю.
По-бавно, не бързай толкова с тази макара.
Бавно и вие горе,ей.
Пази се! Това не са банани, нали знаеш?
Откъде си? Ливърпул
Какво работиш? Бръснар съм.
Запиши го. Много благодаря.
Следващия. Какво предлагаш?
Аз съм дърводелец. Добър механик съм също.
Изчезвай.
С какво се занимаваш?
Свиря на тромпет.
Вече си имаме достатъчно музиканти на борда. Следващия.
Къде тръгна тоя, по дяволите?
Какво е това? Не знам.
Като не знаеш какво е това е джаз.
Това беше най-щастливия ден в живота ми.
Всички тези хора, надеждата в очите им
Сбогуванията, сирените
И този огромен клатушкащ се свят, който започва да се движи
Почувствах се като на голямо парти. На огромна забава, само за мен.
Но само три дена по-късно океанът се умори от тържествата.
Хей, Конн?
Какво има?
Омръзна ли ти морския живот?
Ти си новия тромпетист, нали? И свириш на "Conn"?
Ела с мен. Имам лек за проблемите ти.
Последвай ме.
Махни задържащите го крачета, моля те.
Но това е лудост.
Повярвай ми. Просто ги махни.
Ела сега до мен.
Ти да не си някаква откачалка?
Идвай сега или никога няма да успееш.
Кажи ми нещо за себе си - имаш ли деца?
Ще те затворят в сиропиталище в най-скоро време.
Наистина е откачен.
Ох, майчице!
Виждам, че знаеш и много неща за конете.
Съвсем малко неща знам
Добър човек.
Добър вечер, капитане.
Искаш ли да се поразходим?
Кажи ми отново колко беше голям шибания прозорец?
Беше наистина огромен.
Ще си трупаме въглища на този кораб цяла вечност.
Така е.
Поне знаеш какво ще правиш като пораснеш.
Конн
Ти си от Ню Орлеанс, нали?
Как позна?
Много обичам този град
Така ли? Не съм бил там скоро.
През зимата е прекрасно.
А през Март
бъди сигурен, че все някой следобед
когато най-малко очакваш
ще се спусне мъгла
и като една млечна бариера
ще застане точно над уличните лампи.
И сякаш ще разреже всичко
като с бяло острие. Това е магия.
Изчезват горните етажи на къщите,
дърветата сякаш губят короните си,
от катедралата Свети Луи изчезват кулите.
Хората, които се разхождат, сякаш изгубват главите си..
И така от врата нагоре всичко просто изчезва.
И всичко, което можеш да видиш на Площад Джаксън
са хората, като обезглавени тела, се лутат нагоре-надолу,
блъскат се един в друг и си говорят: "Как са вашите и т.н"
Това е. Жалко, че не продължи по-дълго.
Откъде знаеш всички тези неща?
Знаеш ли, откакто съм на борда
слушам много да говорят за един човек
който вероятно е роден на този кораб
и никога не е слизал на брега.
Откачена история.
Двадесет години без да стъпи на твърда земя?
Двадесет и седем години.
Казват, че този човек свири такава музика, каквато никой досега не е чувал.
И аз съм чувал за него да говорят.
Отначало си помислих, че може би ти си този човек.
Но след това се сетих още нещо -
ако той е Хиляда и деветстотин
откъде може да знае толкова много за Ню Орлианс?
Може би защото си бил в Ню Орлианс
Ако ти кажа, че никога не съм стъпвал там ще ми повярваш ли?
Кой си ти?
Макс Туни
Приятно ми е да се запознаем.
Какво ще правим?
Трябва да го вдигнем във въздуха,
а не да чакаме да бъде изяден от рибите.
Няма да взривявате проклетия кораб
защото приятеля ми е още на него.
И всички ще сте отговорни за убийство.
Разкарайте го оттук! Правете с него каквото искате, но го махнете.
Не си го измислям и не съм луд
казвам ви, че има човек на борда на "Вирджния".
Господи, това значи ли, че наистина има човек на борда?
Отворихме люковете и почистихме всичко по цялото протежение на кораба.
Дори и дръжките на вратите взехме. Остана само динамит.
Защо сте толкова сигурен, че има човек на борда?
Ако имате доказателства, покажете ги.
Аз съм копелето, което трябва да драсне клечката.
И съм сигурен, че е там.
Прекарах най-добрите си години на борда на "Вирджиния"
Точка по въпроса.
Добре! Потърсете го!
За какво, по дяволите, си мислиш докато свириш?
Къде се пренася умът ти когато натискаш клавишите?
Миналата нощ посетих една прекрасна страна,
жените миришеха на парфюм, всичко блестеше,
и беше пълно с тигри.
Той пътуваше. И всеки път пътешествията му свършваха на различни места -
в центъра на Лондон, или във влак някъде в провинцията,
близо до някой огромен вулкан, в най-голямата църква на света,
броейки колоните и взирайки се в разпятията.
Той пътуваше.
Хей, момче, изсвири ни хубава мелодия.
И ми покажи как превръщаш тарантелата в нещо толкова мелодично.
Америка
И защо, по дяволите, не слезнеш?
Поне веднъж? Един единствен път?
Да разгледаш света
през собствените си очи?
Мислил ли си някога за това? Можеш да правиш каквото си поискаш.
Хората ще полудеят по теб,
можеш да направиш страхотни пари,
да си купиш хубава къща,
да си намериш жена.
Защо не?
Бог ми е свидетел - не можеш да прекараш остатъка от живота си
обикаляйки насам-натам като играчката йо-йо.
Светът е там, навън
само едно мостче трябва да прекосиш
Какво е това мостче? Няколко малки крачки.
Господи, целия свят те чака на края на тези стъпки.
Защо не го направиш
поне веднъж?
Защо просто не слезеш?
Защо? Защо? Защо?
Мисля си, че хората от брега
прахосват много време, чудейки се защо -
зимата идва, а ти мислиш само за лятото,
лятото идва, а човек вече се стахува от идването на зимата.
И по този начин ти никога не се уморяваш да пътуваш,
винаги да търсиш нови места,
където винаги ще е лято.
Това не ми звучи добре.
Задръж! Спрете!
Простете ми за това, че си позволявам, но музиката ви е много завладяваща.
Не изглеждате щастлив, че отивате в Америка.
Не става въпрос за Америка.
А за всичко, което оставям след себе си.
Допреди няколко години познавах само ливадите си.
Светът за мен започваше и свършваше с тях,
той бе това малко парче земя.
Никога не съм се разхождал по улиците на града.
Може би не можеш да ме разбереш, но ...
Напълно те разбирам.
Познавам един човек, който е живял по същия начин.
И един прекрасен ден и неговите ливади ли пресъхнаха?
И неговата жена ли избяга със свещеник?
И треската да е погубила пет от децата му?
Не. Но и той е сам.
Тогава той е по-щастлив от мен -
Аз имам още една дъщеря - най-малката.
Тя оцеля.
И заради нея реших, че трябва да се преборя с лошия си късмет
и да обикалям света без посока.
И един прекрасен ден
както си пътувах през един от многото непознати за мен градове
застанах на един хълм
и тогава видях най-красивото нещо в живота си -
Морето
Морето?
Не го бях виждал преди.
Сякаш гръм ме удари. Защото чух гласа на морето.
Гласът на морето?
Да, гласът на морето.
Не го бях чувал преди.
Гласът на морето беше - беше като вик.
Силен и страшен вик, който крещеше и крещеше.
И крещеше:
Ти
с празната глава
живота е безкраен, не го ли разбра?
Безкраен
Никога не се бях замислял за това.
Настъпи революция в мислите ми
и така изведнъж реших да променя живота си,
да почна на чисто.
Да променя живота си. Да почна на чисто.
И това е разказа ми, приятелю,
Хиляда и деветстотин.
Аз съм Макс Туни, твой приятел.
Хайде излез, Хиляда и деветстотин! И аз съм ти приятел
въпреки че досега не сме се срещали..
Не се притеснявай, няма ченгета.
Каза нещо за пиано? Къде е то?
Намерихме го там.
Хиляда и деветстотин.
На цигулката, Бил Дъглас.
Туба и бас саксофон, Фреди Лучано.
Макс Туни на тромпета
И накрая, на пианото
Дани Бодман Т.Д. Лемън Хиляда и деветстотин.
най-великият.
За пследен път, Хиляда и деветстотин, само ...
само целите ноти
Край на репликата.
Откъде получаваш вдъхновение?
Моля?
За музиката.
Не знам. Например - виждаш ли онази жена?
Тя прилича на човек,
който току-що е убил съпруга си с помощта на любовника си.
И сега се опитва да избяга със семейните бижута.
Не мислиш ли, че може да бъде вдъхновяващо?
По дяволите, прав си.
Виждаш ли онзи тип там?
Той не може да се отпусне
да слуша истински музиката.
Главата му е пълна със спомени и мисли и той не може да се оттърве от тях.
И виж онази там -
тя прилича на проститутка, която иска да стане монахиня.
Това е невероятно!
Виж го сега този -
виждаш ли как се движи?
Бих казал, че е облякъл чужд костюм
съдейки по начина, по който му стои.
Бих казал, че е пътуващ нелегално, който се промъква в първа класа
търсейки нови любовни приключения.
Той сякаш е запечатал в себе си образа на Америка.
Вече дори го чувам как изкрещява
Америка!
Ще си върна парите.
Това ще бъде страхотен ден
Сингълтън, Лий Клеър
Не ме познавате
но се чудя дали може да си поговорим.
Да си поговорим? За какво?
За каквото искате! Може за времето?
За всичко? Ти започваш и завършваш темата.
Това да не е някой неприличен разговор?
Господи.
Ти ли беше рибата с името на банкнота?
Човече, къде отиваш? Трябва да си поговорим.
По този начин
Почакай, просто искаме да поговорим
Къде сме, по дяволите?
Не мърдай, кучи сине.
Излез, де! Не искаме да те нараним.
Ние сме музиканти! Оркестранти
Добър апетит!
Може пак да го повториш, братко. Може пак да го повториш.
Ти ли си онзи, който смесва няколко джаз разновидности в една?
Не съм ги броил колко са. Аз съм просто пианист.
По-добре започни, приятелю. Откривателят на джаза ни изпрати тук
Наистина?
И какво иска от мен?
Той те предизвиква на надсвирване с пиано.
Джели Рол, каква е причината за разходката до Европа с параход
когато ти дори не си виждал
нещо по-голямо от лодките по Мисисипи?
Не ми пука за Европата.
Единствената причина, поради която се клатушкам на това корито е,
че там има един човек, с когото искам да се срещна.
Казват, че свирил невероятно на пиано,
но съм чувал, че бил малко ексцентричен и не бил стъпвал на твърда земя.
Той говори ли за мен?
Сигурен съм ,че говори за теб.
Той каза, "Хей, Джели,
един човек свири на пиано по-добре от теб."
И след това си казах - как може този човек да свири толкова невероятно
когато дори няма куража да слезе от проклетия кораб?
Хей, Джели,
ти сътвори джаза.
И си казах, можеш да си позволиш билет първа класа до Европа
и кораб, който ще те отведе там
докато си си мръднал пръстта. Вижте го, момчета, вижте го.
Кажи си наистина - не те ли е страх?
Не знам.
Защо точно надсвирване? Какво става като има надсвирване?
Надявам се, че този Джели Рол Мортън е добър колкото казват...
Чувал съм много за него с Щатите
Той е черен.
Мисля си,
че ми седите на мястото.
Вие сте този, който сътвори джаза, нали?
Така казват.
А пък Вие сте този
който не може да свири ако няма море или океан под задника си?
Така казвам аз.
Бихте ли ме извинили? Моля Ви.
Джели Рол Мортън не свиреше -
той просто галеше нотите и клавишите.
Музиката звучеше като нежна коприна, спускаща се по голо женско тяло.
Ръцете му бяха като пеперуди - толкова леки и фини
Той бе започнал да свири в прочутия квартал на проститутките в Ню Орлиънс
и той се научи да гали клавишите в тези публични домове
и хората, който се забавляваха горе, не вдигаха никакъв шум
и сякаш искаха музиката да се промъкне зад завесите и леглата им
без да смути страстите им.
Така свиреше той.
И в това
той наистина беше ненадминат.
Браво!
Ти си на ход, морски.
Хайде.